Traducerea și adaptarea: alin022, veverița_bc & VocaTeam b.v.
Michael...
Dragă Michael, desigur că ești tu.
Pe cine altcineva să trimită? În cine altcineva să aibă încredere?
Știu că e mult de muncă și că ești nerăbdător să te apuci de treabă,
dar tot ce spun e să aștepți, doar să aștepți.
Doar, te rog să mă asculți pentru că asta nu e doar ceva temporar.
Lucrurile au luat-o razna.
Te implor, Michael. Te implor.
Te rog să crezi că asta nu e doar nebunie, pentru că asta nu e doar nebunie.
Acum două săptămâni, am ieșit din clădire,
am traversat în fugă Bulevardul 6, o mașină mă aștepta.
Aveam exact 38 de minute să ajung la aeroport.
Și îi dictăm acestei colaboratoare care se tot învârtea în jurul meu,
notând în agendă.
Dintr-o dată a început să țipe și am realizat
că stăteam în mijlocul străzii,
că culoarea semaforul s-a schimbat, că acest trafic intens, un trafic intens
era direcționat către noi și am...
Am înghețat. Nu m-am putut mișca.
Și, dintr-o dată, am fost răvășit de această senzație copleșitoare
că sunt acoperit cu un fel de rambleu.
O am în păr, e pe față, e ca un fel de hlei.
E ca o manta.
La început... Doamne...
Știu ce este asta.
E un fel de lichid amniotic embrionar.
Sunt acoperit cu placenta.
Am atins punctul culminant, m-am născut din nou.
Dar apoi, traficul, învălmășeala,
mașinile, camioanele, claxoanele și toate zgomotele, și m-am gândit:
Nu, nu, nu, resetare. Asta nu e o a doua naștere.
E un fel de iluzie frivola de renaștere
care se petrece în ultimele clipe înainte de moarte.
Și apoi, am realizat că nu, că e total greșit.
Pentru că m-am uitat înapoi la clădire.
Și am avut cel mai uimitor moment de limpezime.
Mi-am dat seama, Michael, că am ieșit, nu pe ușile de la Kenner, Bach & Ledeen,
nu pe ieșirea principală de la enormă și puternica noastră firma de avocatură,
ci din fundul unui organism, a cărui unică funcție e să excreteze
otrava, muniția, defoliantul
necesare altor organisme mult mai mari și mai puternice
pentru a distruge miracolul umanității.
Și eu am fost prins în această cocleală de rahat
pentru cea mai bună parte din viața mea.
Oblojirea ei, demascarea ei e posibil să-mi ia
tot restul vieții pentru a repara asta.
Și știi ce am făcut?
Am respirat adânc și m-am detașat de senzația asta.
Am lăsat-o de-o parte.
Mi-am spus mie însumi că oricât de clar ar fi,
oricât de plină de trăiri este,
oricât de adevărată ar fi,
cred că lucrul la care am fost martor azi nu mai poate aștepta.
Trebuie să reziste greutăților timpului.
Și, Michael, acum e timpul.
Nu știu dacă mai e ceva de care nu ți-am spus deja.
Spune-mi despre U/North, Barry. Sunt clienții voștri.
Și spune-mi de ce vă ocupați de un caz, vechi de șase ani în toiul nopții.
Voi scrie articolul, chiar dacă îți place sau nu.
- Ce înseamnă asta mai exact? - Dă-mi ceva ce pot publică.
Am găsit documentul din '97.
Ziaristă aia de la Wall Street Journal e la telefon. Nu vrea să renunțe.
Marty Bach, cu ce te pot ajuta?
Marty, bună. Sunt Bridget Klein.
Vom publică mâine articolul despre situația din cazul U/North. Ai ceva de comentat?
Cazul la care te referi e și acum, așa cum a fost în ultimii șase ani,
în curs și nerezolvat.
Sper că până când clientul nostru va fi citat la tribunal,
reclamanții să își vină în fire și să renunțe la acuzații,
astfel nu ne vor mai irosi timpul nostru prețios.
Haide, Marty. Închizi căzut U/North.
Știu că te ocupi de asta, în regulă?
Știu că ești acolo acum, împreună cu 600 de persoane încercând să rezolvi asta.
Da, uite ce știu eu. Termenul tău limita a fost acum 20 de minute.
Așa că ai ieșit să pescuiești un articol sau încerci să găsești noi piste.
Oricare dintre ele ar fi, îți doresc tot norocul din lume.
Cine naiba e Karen Crowder?
Plătesc să văd cartea turn.
Nu plusez.
Plusez cu 200 de dolari.
200 de dolari pentru a continua.
Nu-ți aduci aminte de mine, nu?
Am jucat împreună de câteva ori.
Localul ăla din Tower, acela în stil clasic,
cu candelabre și toate minunile?
- The Galaxy. - Așa e.
Urma să deschizi un restaurant, nu?
Fostul meu partener a licitat pentru lucrarea aia.
Pentru partea de instalații sanitare.
Nu-ți amintești de mine?
Ami aduc aminte de tine.
Pentru că am slăbit mult de atunci.
Ți-ai cumpărat și ceva păr.
Cu banii tăi.
Ce s-a întâmplat cu barul?
Trebuia să fie un mare succes, nu?
La naiba, omule, dacă vreau să-l ascult pe Larry King,
mă duc acasă și dau drumul la televizor.
Era o locație bună.
Da, asta îmi tot spuneau și partenerii mei.
- Îți spun... - Am fost păcălit.
Mă bucur să te văd din nou.
Alo?
- Michael? - Walter.
Michael, slavă domnului că am dat de tine.
A apărut ceva, o mare problemă.
Un client de-al meu tocmai a sunat. A lovit pe cineva cu mașina.
Crede că a făcut-o. Crede că l-a accidentat.
Chiar acum?
Da, chiar acum, acum 10-15 minute. Mergea cu mașina spre casă.
E acasă acum. E acolo și așteaptă.
Unde?
Westchester. Eu sunt aici în Bermuda.
- M-a sculat din somn. - E beat?
Nu, nu. E primul lucru care l-am întrebat. E în regulă. Nu a băut.
- Spune-i să aștepte la telefon. - În regulă. Dar te ocupi de asta, nu?
Adică poți merge acolo?
Pentru că tipul ăsta e un client foarte important, Michael.
E mai important că jumătate din agenda mea.
Chiar acum mă îndrept spre mașină.
Bine, bine. Lasă-mă câteva minute să-l sun să fac rost de adresă.
Anunță-mă că mergi acolo. Revin eu cu detaliile, în regulă?
În regulă, voi fi în mașină.
Vezi tu, au schimbat panta drumului acolo.
Au lărgit stradă.
Sunt sigur că cineva le-a spus că asta reprezintă o îmbunătățire.
Dar acum, când ploua și când e ceață,
și cu acest unghi nou, și au aceste noi...
Aceste... Aceste...
Aceste corpuri de iluminat cu vapori de sodiu, te orbesc.
În intersecția aia acolo, te orbesc pur și simplu.
Vor trebui să rezolve problema asta.
Și nu e vorba doar de seara asta. Spun asta de ani de zile.
De câte ori am discutat despre intersecția aia?
Mel?
Domnule Greer, nu avem prea mult timp la dispoziție.
Deci, circumstanțele, starea drumului nu reprezintă importantă pentru tine?
Ceea ce mă interesează, e să găsesc un procuror criminalist cât mai bun posibil
care poate ajunge aici în următoarele 15 minute.
Păi...
asta însemna influenta.
- Avem conexiuni bune aici în Westchester. - Și tu ce ești?
- Ce ești tu? Nu ești avocat? - Nu genul de care ai nevoie.
- Ce fel de avocat ar fi asta? - Un avocat pledant.
Cineva care să se ocupe de asta de la început până la sfârșit.
Eu nu mă ocup cu așa ceva.
Bine. Cred că trebuie să-l implicăm înapoi pe Walter în asta.
Vreau să vorbesc cu Walter la telefon. Vreau să se ocupe el de toate astea.
Pentru că... Voi fi sincer cu tine.
Nu-mi place cum decurge asta.
Domnule, nu avem timp pentru Walter,
opțiunile dumneavoastră se vor limita foarte curând.
Ce opțiuni? Nu mi-ai prezentat nicio opțiune.
Vă sugerez să apelați la localnici.
Și vă spun că sunt câțiva oameni aici care aș prefera să se ocupe de asta.
Minunat. Asta e. Asta poți să faci pentru mine.
Hei, poți să crezi asta?
Sunt clientul Kenner Bach de 12 ani.
Crezi că-mi plătesc cotizația lunar ca să obțin un loc la coadă?
Domnule Greer, ați fugit de la locul unui accident
într-o noapte monotonă din cursul săptămânii,
de la doar 10 km distanță de Cazarma Poliției Statale.
Crede-mă, dacă există o listă de așteptare, ești primul pe ea.
Pot să fac rost de un avocat ori de câte ori vreau asta.
Nu am nevoie de tine pentru asta.
Nu stăm aici de 45 de minute așteptând să consultam un nenorocit de specialist.
Nu știu ce ți-a promis Walter, dar pot să-ți spun...
Un făcător de minuni.
Asta mi-a spus Walter la telefon,
acum 20 de minute, am vorbit personal cu el:
"Stai liniștit, îți trimit un făcător de minuni."
- S-a exprimat greșit. - În legătură cu ce?
Despre faptul că ești cel care ești cel care repară problemele la firma lui
sau că nu te pricepi prea bine la asta?
Elliot?
Tipul fugea pe mijlocul străzii, te poți folosi de asta.
Mai ai și ceața, corpurile de iluminat, panta de înclinare a străzii.
Ce dracu caută să alerge în mijlocul străzii la miezul nopții?
Răspunde-mi la asta?
Dar dacă cineva ar fi furat mașina?
Se întâmplă tot timpul.
Polițiștilor le plac cei care fug de la locul accidentului.
Lucrează mai mult și rezolvă cazul mai repede.
Chiar cum, o echipă de investigații ridică probe de vopsea de pe carosabil.
Mâine vor căuta proprietarul
unui Jaguar XJ12, cu culoare pe comandă, prelucrat manual.
Tipul pe care l-ai lovit...
Dacă a văzut numerele de înmatriculare,
nici măcar nu va mai dura așa mult.
Nu e vorba de niciun joc aici.
Nu e loc de întors, nu se poate face niciun artificiu.
Nu sunt un făcător de minuni, sunt un om de serviciu.
Calculele sunt simple.
Cu cât se face mai puțină mizerie, cu atât e mai ușor pentru mine să fac curat.
E...
poliția, nu-i așa?
Nu.
Ei nu sună niciodată.
Alo?
Jerry, sunt Michael Clayton.
Îmi cer scuze că te-am trezit la ora asta.
Nu, sunt în zonă.
Ai ceva de notat la îndemână?
Patru zile mai devreme
Mamă unde sunt cartonașele?
Unde-mi sunt cartonașele?
- Tatăl meu nu are voie înăuntru? - Ai mâncat ceva?
Tata mă așteaptă deja acolo.
Cartonașele tale sunt în baie.
Da, am mâncat o vafă.
Din moment ce nu mai avem vafe nu văd cum ai fi putut să mănânci una.
E un miracol.
Mănușile?
Henry?
Haide.
Urcă.
Gata?
Nimeni nu știe exact unde sunt.
Pentru că nu există hotare, repere, nimic.
Și orașul, nici măcar nu e un oraș.
E doar această tabără, unde toți oamenii ăștia s-au adunat.
- Desigur. - Toți acești dezertori.
Tipi care au fost dați afară din armatele lor.
Toți oamenii ăștia se ascund în păduri și încearcă să supraviețuiască.
De acolo au venit toți.
Sunt hoți, bătăuși, războinici neînvinși,
spirite rele, cutreierători și pionieri.
- Sunt cam 50 de personaje diferite. - Bine.
Și nu există nicio alianță.
Nici măcar nu poți să spui cine ești pentru că ești pe cont propriu.
Poate că persoanele cu care vorbești...
Poate că sunt cei mai aprigi dușmani ai tăi din război.
Așa că e fiecare pe cont propriu.
Îmi sună cunoscut.
E foarte bună. Vorbesc serios. Trebuie neapărat s-o citești.
Da, și până când o termin, ți se pune pată pe altceva.
- Pe cât vrei să pariem? - Nu știu, cât ai?
Ți-ai luat abonamentul pentru autobuz?
E în vestiarul meu.
Nici măcar nu-ți vei aruncă o privire pe ea, nu-i așa?
- Cartea? - Da.
- Adu-o sâmbătă. - Am adus-o deja.
Am lăsat-o în bucătărie, are o copertă rosie.
Bine.
Am ajuns.
Vrei să te duci să-i înveți ceva pe oamenii ăștia?
- Ne vedem mai târziu, tată. - Pa, puștiule.
Mulțumesc.
Numărul 52, un set de castroane, de diferite mărimi.
Licitație începe de la 30 de dolari.
30 de dolari. S-a oferit 30 de dolari.
40 de dolari. S-a licitat 40. 50, acum.
50 de dolari. 60 de dolari acolo.
60 de dolari. Avem 70 de dolari aici.
S-a oferit 70 de dolari. S-a oferit 70 de dolari.
80 de dolari acolo.
80 de dolari, domnul de aici. S-a oferit 80 de dolari. 90 de dolari aici.
90 de dolari. S-a licitat 100 de dolari. 100 de dolari s-au oferit acum.
100 de dolari. 100 de dolari.
Vândut pentru 100 de dolari numărului 8.
Numărul 54, un serviciu de farfurii, de dimensiuni diferite.
A spus că tot nu îți ajung.
- Cât îmi mai trebuie? - 60.
- Cu tot cu dobândă 75.000. - Asta pentru băutură și toate cele?
- Tu cât credeai că va fi? - Nu știu, mai puțin.
30, 20.
Ascultă, 1500 pe o ladă frigorifică pe care am plătit 400 de dolari?
Fă o ofertă.
- Vrei să spui că nu ai cei 75.000? - La îndemână? Nu.
Amândoi știm că cel cu care trebuie să vorbesc e fratele tău.
Ia-ți gândul de la asta.
Michael, ascultă...
Dacă vrei să faci asta, e decizia ta.
Dar numele lui Timmy rămână în registru, până ce ne rezolvăm socotelile.
Dacă aș ști unde este, nu voi mai fi nevoit să tot întreb.
E în nordul statului.
Soția lui l-a primit înapoi. Nu știu unde e.
Trebuie să aibă ceva.
Da, îi are pe cei doi copii cu ea.
O are pe Jennifer, chelnerița care vinde droguri, căreia i-a tras-o.
Are patru ștergătoare de parbriz Michelin, furate din garaj de la sora mea.
Fă o ofertă.
Am avut o soție alcoolistă, o fată tânără și frumoasă.
Să trăiască așa, fără să facă un program de reabilitare...
A făcut așa ceva o dată, timp de doi ani,
apoi au uitat de toată treaba asta.
De parcă ar era legată de o bombă...
Cât timp am la dispoziție?
Nu știu.
Nu credeam că va fi o problemă.
Voi întreba.
Bună dimineața, Carl.
Nu știu. Ascultă, Del.
Nu știu cât de mult vrei s-o presez,
trebuie să-mi spui cât de curajos vrea el să fie.
Nu știu sigur cât de curajos poate fi acum,
a primit o confirmarea a faptului că e programat la sfârșitul lunii.
Vreo șansă ca ea să știe asta?
Nu știu, a apărut în ziar. Cine știe, poate că i-a citit cineva.
A sunat-o pe soția lui ieri.
A sunat la el acasă. E un adevărat coșmar.
Presupunerea mea e că va vrea să păstreze apartamentul.
Fii serios, asta e o nebunie.
Ce pot să-ți spun? Să nu enervezi o stripteusa motivată.
E de necrezut.
În regulă, găsește-o și sună-mă.
Sau spune-i să mă sune direct pe mine.
Bine, bine. Am înțeles. Te anunț.
- În regulă. Pa. - Bine. Mulțumesc.
Cum stăm cu Marty?
I-am lăsat un mesaj.
Stai așa. Mai spune o dată. Câți ani are copilul?
Nu e un copil, are 22 de ani.
- E vorba de Miami? - Nu, Key Biscayne.
Și l-au acuzat?
Necugetat și periculos.
Clientul meu...
Cred că ceea ce vor cu adevărat
e o evaluare a capacităților procurorului de acolo.
- Da. - Wayne, a spus că ai ceva relații acolo.
- Da, stai să iau ceva de scris. - Mulțumesc.
Dacă sună direct la Imigrări, nu va obține niciun rezultat.
- Chiar și cu o programare? - E o debandadă totală acolo, Evan.
E ca la Permise și Înmatriculări acolo.
Dacă nu primesc un telefon de la supervizorul districtual
nimeni nu face nimic.
Dar omul tău poate să fac asta?
E un fost comisar.
Și nimic din toate astea nu se va întoarce împotriva mea, nu?
Pentru că asta nu ajută pe nimeni.
Nu, eu voi fi cel tras la răspundere, dacă e ceva.
- Vrei să aștepți o clipă? - Da, sigur.
Fuzionam?
Marty Bach e la Londra.
La început au spus că e în Atlanta, apoi Mara a spus că e în clădire.
Așa că am sunat-o pe secretara lui. Știu că vrei neapărat întâlnirea asta.
Acum mi-a spus adevărul, chiar e la Londra.
Deci, fuzionam?
Asta spune toată lumea.
Toate zvonurile alea, de data asta se adeveresc.
De parcă aș ști eu.
Nu știu.
Dar chiar dacă o facem, chiar dacă fuzionează,
asta nu ne va afecta pe noi, nu?
Telefonul tău sună.
Evan?
Salut.
Bine, uite ce voi face.
Voi da un telefon și voi programa o întâlnire pentru săptămâna viitoare.
Mă duc cu ea, fac prezentările...
În acest moment, U/North are 70.000 de angajați.
în 62 de țări din toată lumea.
... de pe toată planeta.
... care își desfășoară activitatea în 62 de țări de pe toată planeta.
...care lucrează în peste 60 de țări de pe Glob.
Avem... Avem acum... Avem...
În acest moment, la U/North, avem 70.000 de angajați,
în peste 60 de pe tari de pe întreaga planetă.
Suntem o companie de succes cu o activitate foarte diversificata,
așa că vă puteți imagina că volumul și varietate de probleme juridice
cu care ne confruntăm sunt...
... copleșitoare.
Sunt imense.
Ca să vă faceți o idee, volumul de probleme juridice...
E destul de substanțial.
Și, ca și consultant principal, cu ce mă ocup?
Cu ce se ocupă departamentul nostru?
E să analizeze proporțiile problemei
sau oportunitatea de a determina competența juridică
și de a externaliza afacerile noastre către
acele firme din domeniu care credem că ne pot ajuta cel mai mult.
Deci, cu toată această presiune și volum ridicat de muncă,
cum reușești să menții un echilibru între muncă și viața?
Echilibru?
Cred că asta e ceva ce cauți toată viața, nu-i așa?
De fapt, e un echilibru în continuă schimbare.
E... Știi...
Încerci să...
Când îți place cu adevărat ceea ce faci,
cine mai are nevoie de echilibru?
Ăsta e echilibrul... Aici e echilibrul...
Când îți place cu adevărat ceea ce faci, ăsta este echilibrul.
Când Don mi-a cerut să preiau...
Când Don Jefferies m-a adus... Don Jefferies m-a adus...
Don Jefferies m-a adus aici acum 12 ani,
a avut încredere în mine, m-a îndrumat,
m-a primit în familia U/North.
Și când a avansat la conducere,
nu am visat niciodată că voi avea oportunitatea să avansez pe postul său.
Dar, dacă e o provocare? Da.
Cred că e posibil ca primele luni să fie mai dificile.
Dar, apoi realizezi că ai fost învățată să fii pregătită, și accepți provocarea.
Pentru că, până la urmă, dacă nu faci față responsabilității,
înseamnă că locul tău nu e acolo.
E specializarea ta, capacitatea ta de a lua decizii dificile în timp real.
Și...
Suntem în mijlocul unui interviu.
Au spus că e urgent.
Iisuse.
Pentru numele lui Dumnezeu.
Spui că a făcut asta înăuntru?
- Dumnezeule. - Barry.
Așteaptă o clipă.
Arthur Edens s-a dezbrăcat la pielea goală
într-o cameră de audiere a martorilor în Milwaukee.
Michael, am respirat adânc și m-am detașat de senzația asta.
Am lăsat-o de-o parte.
Mi-am spus mie însumi că oricât de clar ar fi,
oricât de plină de trăiri este, oricât de adevărată ar fi,
cred că lucrul la care am fost martor azi nu mai poate aștepta.
Trebuie să reziste greutăților timpului.
Și, Michael, acum e timpul.
În acest moment, astăzi, aici, în această cameră, acest ambient.
Și asta, în special pentru că ești aici, Michael.
Există un motiv pentru asta.
Motivul ești tu, Michael.
Sunt sigur că simți cum...
Cum se strânge, cum se adună și cum crește, Michael.
Mesagerul secret, gardianul sentimentelor ascunse.
Spune-mi că vezi asta, Michael, pentru numele Lui Dumnezeu.
Dar, da. Da. Chestia cu nuditatea,
parcarea, recunosc că a fost o greșeală.
A fost greșit, a fost jalnic și din punct de vedere terapeutic, inutilă.
Pentru că, Michael, îți jur, aș putea să stau aici și aș putea să-mi jupoi pilea.
Dar nu pot ajunge acolo, unde sălășluiește chestia asta.
Șase ani, Michael. De șase ani absorb otrava asta.
400 de depoziții, 100 de moțiuni,
cinci schimbări de abrogări,
85.000 de documente și cercetări preliminare procesului,
șase ani de înșelătorii, furturi și absurdități
și cu ce m-am ales?
Mi-am petrecut 12% din viata apărând reputația unui ucigaș care omoară lent.
Aveam o înțelegere, Arthur.
Într-o noapte, într-o noapte, da?
Am ridicat privirea și l-am văzut pe Marty la mine în birou.
Avea niște șampanie.
Mi-a spus că tocmai am am atins 30.000 de ore plătibile pentru U/North
și vrea să sărbătorim.
Așa că, peste o oră, eram într-un bordel din Chelsea,
împreună cu două roșcate lituaniene care îmi sugeau scula cu rândul.
Stăteam întins acolo și încercam să nu-mi dau drumu.
Și vroiam să țin cât mai mult, așa că am început să fac calcule.
M-am întrebat ce înseamnă 30.000 de ore.
24 înmulțit cu 30, asta face 720 de ore într-o lună.
8760 de ore într-un an.
- Arthur? - Nu, nu, așteaptă!
Pentru că e vorba de mulți ani de zile.
E vorba de vieți de om.
Și numerele m-au făcut să devin confuz,
și nu mă mai gândesc să țin mai mult, încerc să nu mă mai gândesc.
Nu pot să mă opresc.
Adică, asta sunt eu?
Eu sunt acest organism ciudat care a fost trimis aici să mănânce și să doarmă
și să apere acest unic lanț teribil de molecule genetice cancerigene.
Ăsta e destinul meu? Asta e soarta mea?
- Ai promis! Ai promis! - Asta e?
Asta e, Michael? Ăsta e graalul meu?
Două femeie lituaniene pe sculă mea,
ăsta e răspunsul corect la variantele multiple pe care le am?
Dacă vrei să renunți la medicamentele tale, e în regulă.
Dar mă suni înainte, asta era înțelegerea noastră.
- Dă-mă în judecată! - E totul în regulă acolo?
E totul în regulă.
E în ordine.
Ei le-au ucis, Michael.
Acele mici ferme, fermele familiale...
- Ai întâlnit-o pe Anna? - Nu
Trebuie s-o vezi. Trebuie să vorbești cu ea.
E un miracol, Michael.
E mică creație perfectă a Lui Dumnezeu.
Și pentru onorarii de 5o milioane de dolari mi-am irosit 12% din viata
distrugând-o pe perfectă Anna,
pe părinții ei morți și pe fratele ei care e pe moarte.
- Când ai luat ultima dată una din asta? - Nu, nu dau asta pentru nimic în lume.
Mi-am dat seama că lumea e un loc minunat. Nu schimb asta pentru alea.
Dacă e adevărată, pastilele n-o vor ucide.
Am mâinile pline de sânge.
Ești asociat principal specialist în litigii
la una din cele mai mari și mai respectate firme de avocatură din lume.
- Ești o legendă. - Sunt complice!
Ești maniaco-depresiv!
Sunt Shiva, zeul morții.
Să plecăm din Milwaukee și vom discuta despre asta.
Ne-am întors de la spital
și toată lumea plângea,
și erau șocați, și încă sunt...
Aveam nevoie de lapte.
- Vacile nu vor să se mai trezească, nu? - Nu.
Și când te-ai dus la șopron...
Am găsit un bilețel. Sora mea l-a găsit.
- De la mama ta? - Da.
Ai putea să ni-l citești? Te rog.
Citește al treilea paragraf. Doar secțiunea marcată.
- Nu vreau să dai vine pe Ned Hardy... - Anna?
Anna?
Haide, Anna, continuă.
- Sunt doar... - Scuză-mă!
- Ana... - Ce face?
- Există... S-a întâmplat ceva. - Ce face? Asta e o depoziție.
Anna, te iubesc.
Și... stau aici și te ascult
și îți jur că te iubesc mai mult ca pe orice în lume.
- E ridicol. - Și ăsta e ciudatul meu moment...
Momentul meu de instabilitate și alinare...
Nu vreau să se consemneze nimic. Vreau să închideți aparatul.
E ridicolă oferta mea?
Scrisorile mele de acreditare și pudoarea mea...
Și te iubesc...
Și îți jur...
Cred că asta e tot.
Când putem să luăm legătura cu Don?
A spus să încerci într-o jumătate de oră.
Cum stă treaba cu zborurilor aeriene? Care e situația la O'Hare?
- Închis, acum patru minute. - La naiba!
În Detroit deja s-a așezat un strat de zăpadă.
Tod, îmi aduci cafeaua aia acum?
Cine e tipul ăsta pe care l-au trimis de la New York?
Clayton? Nu am auzit de el.
Michael Raymond Clayton,
născut pe 9 septembrie 1959,
la spitalul Saint Joseph din Bronx, New York.
Tatăl este Raymond Xavier Clayton, sectorist la poliția din New York,
mamă, Alice Mary Clayton.
A absolvit Liceul Washingtonville din Orange County, New York în 1977.
A absolvit Universitatea Saint John în 1980.
Licențiat în drept în '82.
Din '82 până în '86 a fost adjunctul procurorului districtual în Queens.
În 1986 se alătura
Grupului Operativ Comun de Combatere a Crimei Organizate din Manhattan-Queens.
Și apoi, în 1990 începe la Kenner, Bach & Ledeen.
Deci, e asociat?
Nu, e trecut la consultant special.
Spune că e specializat în testamente și tutele.
A trecut de la penal și urmărire judiciara la testamente și tutele?
E acolo de 17 ani și nu a devenit asociat?
Asta e cel pe care l-au trimis?
Cine e tipul ăsta?
- Bună. - Închide ușa.
În regulă.
Deci nimeni, niciunul dintre voi nu și-a dat seama că va veni?
La Milwaukee, pentru o depoziție?
Am crezut că se va face vreun fel de înțelegere,
am auzit zvonuri și am crezut că are legătură cu asta.
Bine. E foarte simplu, Arthur are un dezechilibru chimic.
Trebuia să-și ia medicamentele dar nu le-a mai luat de ceva timp.
A început să le ia din nou și își va reveni în trei, patru zile.
Vreau să vă fie foarte clar.
Ce s-a întâmplat aici, rămâne în camera asta.
Ăsta nu e genul de informație pe care s-o dezvăluiți.
Dacă cineva are vreo problemă cu asta, trebuie să știu chiar acum.
În regulă.
În noaptea asta rămânem aici.
Îl voi duce acasă mâine, dacă pot.
Cine răspunde de programarea depozițiilor?
- Eu. - Cum stăm?
Cred că au fost amânate. Nu am știut ce să facem.
Nu se amână nimic, continuați conform programului.
Dacă cealaltă parte vrea să discute despre asta, să sună la New York.
Am nevoie de servietă lui.
- Era la Arthur. Nu am văzut-o. - A spus că e în cameră.
S-ar putea să fie printre lucrurile pe care le-a luat Jody.
Găsiți-o!
Deci, toți oamenii ăștia...
Autorul are visele astea.
Știi ce e o căutare spirituală?
Știi, chestiile specifice amerindienilor?
Da, cred că da.
Ca un vis special.
Exact. Aici e vorba de o grămadă de oameni care au același vis.
Toți au același vis, că trebuie să meargă în acest loc anume.
Nu știu de ce, sau mai multe detalii,
au doar această senzație că trebuie să meargă acolo.
Poate că au fost convocați?
Ultimul capital, serios, așa se numește, "Cucerirea absolutului".
Ăsta e titlul.
Ei știu că au toți același vis?
Nu. Asta e tot farmecul.
Toți cred că sunt singuri.
Că poate au înnebunit sau ceva de genul.
Așa că nu vor să recunoască.
- Da, dar nu sunt nebuni, nu? - Nu, e real. Se întâmplă cu adevărat.
Da, se întâmplă cu adevărat nu-i așa?
Ceva mai presus de ei însuși?
Și nu sunt pregătiți nu-i așa, pentru asta?
Da, dar vor fi. Dar dacă vrei s-o citești, nu vreau să-ți stric plăcerea.
Ce faci? Cu cine vorbești?
- L-am sunat pe tata. Vorbesc cu Arthur? - Cu cine?
Domnul Edens, nu-l cunoști.
- Alo? Alo? - Treci înapoi la lecții.
Trebuie să închid acum. - Nu. Așteaptă. Așteaptă.
Cartea. Am nevoie de carte. Care e titlu?
Cartea e "Adevăr și dreptate".
"Adevăr și dreptate."
- Are o copertă rosie. - Henry, dă-mi telefonul.
Trebuie să închid. Spune-i tatălui meu că am sunat. Bine?
Da, mulțumesc, Henry. Mulțumesc.
"Adevăr și dreptate." Mulțumesc.
- Karen? Sunt Michael Clayton. - Ai întârziat.
Știu. Îmi pare rău. E puțin mai complicat de cât am crezut.
Unde e? Suntem aici de la 5:30.
- Doarme. - Trezește-l!
Asta nu se va întâmpla, tocmai l-am sedat.
De îndată ce va reveni la medicamentația lui obișnuită,
e doar o chestiune de timp.
- Ai văzut filmarea? Caseta video? - Am auzit de ea.
Ce s-a întâmplat după aceea e și mai rău.
Suntem în parcare, în regulă?
Oamenii merg la mașinile lor. El e acolo doar în șosete.
Nu are nimic altceva pe ea.
"Îmi pare rău. Îmi pare așa rău. Nu mai suport boala asta."
"Nu mai pot trata boala asta."
Ce înseamnă asta?
Nu sunt sigur.
- Ai fost cu el toată seara, ce a spus? - Nu prea vorbea coerent.
E inacceptabil. Aici e vorba de un proces de 3 miliarde.
De dimineață trebuie să-mi sun conducerea,
trebuie să le spun că arhitectul întregului nostru sistem de apărare
a fost arestat pentru că alerga gol prin viscol,
urmărind reclamanți prin parcare.
Înțeleg.
- La ce boală se referă? - Nu știu, poate fi orice.
Păi, spune-mi una!
Degerături.
Crezi că e amuzant?
Ascultă, soția lui a fost bolnavă și a murit anul trecut.
De aceea nu mai vorbește prea mult. E singur.
Tot ceea ce face e cazul vostru.
Nu și-a luat pastilele. A avut o zi proastă. Asta e.
Și cum de ești tu cel care se ocupă de asta?
Ultima lui ieșire de genul ăsta a fost acum opt ani de zile. Am fost acolo.
L-am ajutat să ajungă acasă. Am avut grijă să-și revină.
Asta e. Haide, Karen. Nu l-ați angajat pentru regularitatea lui.
L-ați angajat pentru că e un ucigaș, pentru că e genial.
Și pentru că e destul de nebun să se ocupe de un caz că asta
timp de șase ani, fără nicio pauză.
Scuză-mă, l-am plătit pentru asta.
Ai vrut o explicație.
De dimineață îl sun pe Marty Bach.
Dar cred că deja știi asta.
Mulțumesc, Michael.
În majoritatea timpului a fost tăcut.
L-am auzit zvârcolindu-se și i-am mai dat încă o pastilă acum 15 minute.
- A luat-o? - Înțelegerea e înțelegere, nu?
Ai făcut treaba foarte bună, Ellison.
Când ajungi la New York,
dacă ai nevoie de bilete la meci sau orice altceva, să mă anunți.
Așa voi face cu siguranță.
Ai văzut-o?
- Pe cine? - Pe Anna.
Nu.
Nu, nu am văzut-o. Probabil s-a întors înapoi la fermă.
Avem nevoie de ea.
Marty și ceilalți nu ar înțelege.
Dacă cineva le poate explica asta, asta ești tu, Arthur.
Acum sunt pierduți.
- Am ceea ce vor. - Renunță, omule!
Asta vrei tu?
Să fii un om de serviciu,
să trăiești așa, toate astea?
Să faci ceea ce faci?
Nu se poate.
E o povară, asta încerc să-ți spun.
Așa se simte.
Știu...
că am fost convocați.
Încearcă să dormi!
- Alo? - Da, bună. Îl caut pe Verne.
De unde ai numărul lui?
Don Jefferies mi-a dat numărul ăsta. A spus că pot să sun oricând.
- Trebuie să ai și un cod. - Codul?
Da, îl am chiar aici.
Scuză-mă o clipă.
E chiar aici. 12BKR6.
- Bine. - 12BKR6.
Vorbesc cu Verne?
- Sunt domnul Verne. - Domnule Verne.
Îmi cer scuze, e așa târziu.
Don a spus că pot...
Nu știu exact cum funcționează asta.
Ai acces la adresa de mail unde ești acum?
- Da. - Ești singură?
Da.
Îți voi trimite un program de criptare, pe care vreau să-l folosești. E...
- E destul de ușor de înțeles. - În regulă.
Bine. Va trebui să aștepți o clipă să ajung la birou. Așteaptă.
În regulă. Mulțumesc.
Ceea ce mă întrebam e...
Am opțiunea la concesionare pentru încă șase ani, și mă...
Și mă întrebam dacă există vreo posibilitate să anulez asta.
Concesionarea valorează ceva?
Poftim? 8.900 pe lună?
Accesoriile nu mai sunt, dar mai e...
Dar mai e barul, bucătăria, e destul spațiu.
Dar e...
Da, înțeleg. Nu. Înțeleg.
Bine, da. Așa voi face.
Bine, mulțumesc.
Haide, Arthur.
Arthur?
Arthur, deschide ușa.
Arthur, deschide ușa!
Arthur, deschide nenorocita asta de ușă!
Arthur?!
Deschide blestemata asta de ușă!
Arthur?
La naiba, Arthur, deschide nenorocită...
Arthur?
Să crezi că nu e doar nebunie
- Domnule Verne, salut. - Salut, Dan.
Ați ajuns devreme, tocmai scoteam celelalte truse.
Le poți pune la loc. S-au schimbat planurile. Îmi cer scuze.
- Ești gata? - Da.
Pentru numele lui Dumnezeu.
Don Jefferies a semnat asta?
- Asta e într-adevăr semnătura lui? - Da.
Unde e originalul?
Acum cinci ani a luat foc un depozit, am pierdut un număr important de documente.
Ce naiba caută ăsta în servieta lui Arthur?
Nu știu, Marty.
Sperăm că tu îmi vei putea spune asta.
- Ce anume căutăm? - Tot ce e despre U/North pune de-o parte.
Tot ce e despre U/North.
E mare dezordine aici.
Vreau toate astea...
Tot ce e aici vreau să fie împachetat și trimis acasă la mine.
Ai avut ceva succes, Michael?
A închiriat o limuzină de la aeroportul din New York la ora trei,
a coborât pe Strada West Fourth,
i-a dat șoferului 100 de dolari bacșiș și a plecat.
- Ai încercat la el la apartament? - S-a mutat.
- Știu. - E o mansardă, nu există portar.
Am sunat, nu răspunde nimeni. La telefon intra robotul.
Deci e posibil să fie oriunde.
Arthur în centru într-o nenorocită de mansarda nu e o idee bună.
- Unde e fiica lui? - Nu știu. În Spania, în India.
Pe Marte... E mai nebună decât va fi el vreo dată.
Barry se va ocupa de U/North. Avem mult de furcă cu oamenii ăștia.
Știi, nu prea ai fermecat-o pe Karen Crowder.
Am marcat terenul.
Trebuie să faci ordine pe-aici, Michael, să preiei controlul asupra lucrurilor.
Să fac ordine?
Trebuie să fie sub îngrijirea unui medic imediat.
- Trebuie să fie spitalizat. - Unde?
Chiar contează asta?
Michael,
U/North trebuie să știe că e sub control, e închis într-o instituție, în regulă?
Au fost șocați. Trebuie să fie reasigurați.
- Nu va fi așa ușor. - De ce nu?
Pentru că legile din statul New York sunt destul de dure
în ce privește spitalizarea forțată.
Ai văzut nenorocita asta de casetă?
Nu mă contrazic cu tine, Barry, încerc să-ți spun cum stă treaba.
Hei, știți ceva, băieți?
Avem 600 de avocați aici.
Trebuie să aflăm care dintre ei e expert în spitalizarea psihiatrică fără consimțământ.
Pot să-ți răspund la asta chiar acum, Arthur e expertul.
Sunt la ușă. Sunt gata să acționez.
Am recepționat. Să facem o verificare radio la fiecare cinci minute.
La fiecare cinci minute. Recepționat.
Ați apelat mesageria vocală a lui Arthur.
Dacă doriți să lăsați un mesaj vă rog s-o faceți după semnalul sonor.
Arthur, ridică receptorul.
Arthur, ridică receptorul și vorbește cu mine!
Nu? N-o s-o faci.
Ascultă, Arthur, ceea ce s-a întâmplat ieri dimineață, uită de asta,
nu mai contează, într-o zi noi doi vom râde de asta.
Dar trebuie să mă suni înapoi.
Trebuie să mă suni curând, Arthur.
Să-ți spun cum facem...
Pentru că ai recunoscut că o parte din asta e cu siguranță nebunie,
și că există o pârtă chimică în asta, și amândoi o știm.
Dar dacă vrei începi cu asta,
atunci sunt mai mult decât dispus să te ajut să salvăm situația.
Da, situația asta e de rahat. Cazul ăsta e de rahat.
U/North e de rahat. Putem începe discuția de la asta.
În regulă? Arthur, mă auzi?
Spun că ai dreptate în legătură cu ceea ce suntem.
Nu spun că ești nebun, spun că comportamentul tău e necontrolabil.
Dar îți spun că ai dreptate.
Ai avut dreptate. Suntem oameni de serviciu, am înțeles.
Dar noi am ajuns așa.
Am luat decizii, asta nu s-a întâmplat peste noapte.
Nu te poți opri dintr-o dată și să spui gata, s-a terminat.
Mă ocup de miracole.
Arthur, haide.
La naiba, Arthur, ridică telefonul și vorbește cu mine.
Pentru că, orice orice altceva crezi că e așa important,
ar fi mai bine să mă lași să te ajut cu asta.
Pentru că-ți spun sincer, ca de la om de serviciu la om de serviciu,
nu văd pe nimeni altcineva cu o mătură la orizont.
Sunt doar eu, prietene. Eu sunt...
Mesagerie e plină. Mesajul tău nu poate fi înregistrat.
- Alo? - Alo? Anna e acolo?
Așteaptă o clipă.
Anna?
Unde e? Anna?
- Anna? - Anna?
Anna, te caută cineva la telefon.
Unde ești? Ann? Anna?
- Alo? - Anna, bună, sunt Arthur.
- Bună. - Ai reușit să dormi?
- Presupun că da. - Te-ai gândit la ce am discutat?
- Da. - Nu ai spus la nimeni, nu?
Nu.
Sora mea mă spionează, dar asta e ceva normal.
- Da, pentru că am vorbit serios. - Știu.
Știu. Doar că...
Sunt cam 450 de persoane implicate în procesul ăsta,
de ce m-ai ales pe mine?
Nu știu. Sunt nebun, nu?
- Asta e ceva sigur. - Chiar contează asta? Adică...
Aștepți atâta timp să întâlnești pe cineva și...
Sunt ca niște lentile, și dintr-o dată privești prin ele și totul să schimba și...
nimic nu mai poate să fie cum a fost.
Cu cine vorbești?
E pentru mine, în regulă? Primesc și eu telefoane.
Tipul ăla?
Dumnezeule, e același.
Îmi pare rău.
Nu, e în regulă. Și mama obișnuia să-mi asculte convorbirile telefonice.
Nu crede că pot face ceva de una singură.
Asta se va schimba.
- Presupun că da. - E ceva...
E ceva ce-i putem arăta...
Că poți face ceva.
Putem face asta împreună dacă vrei.
Adică, te pot ajuta să faci asta.
Pot să-ți dau 12.000 până luni.
- 12.000 e puțin, nu e de ajuns. - Cum ți-ai dat seama de asta?
Ei așteaptă 75.000 pe care nu-i ai și asta e o mare problemă.
Acum spui 12 și asta îi va face pe oameni să fie și mai nervoși.
Dar asta a fost acum două zile, trebuie să-mi oferi mai mult timp.
- Cât valorează mașina? - E în leasing, e a firmei.
Și? Mergi la bancă, ai apartamentul.
- Refinanțezi creditul. - Nu pot. Am făcut asta acum trei luni.
- Întoarce-te la jocurile de noroc. - Da, de parcă aș avea nevoie de așa ceva.
Am destule pe cap.
Sper că glumești?
Dacă află că joci cărți pe banii lui nu va mai exista niciun dialog după asta.
Fă o favoare tuturor.
Fă rost de harta unei comori și apucă-te de săpat.
Ai o săptămână la dispoziție.
- Bună. - Bună.
A vorbit la telefon toată dimineața, când toți ceilalți dormeau.
Încerc să-l iau de aici în 15 minute. - E sus? - E sus, în living.
Ce faceți, băieți?
Marty?
Știi ce face? Susține cazul lor.
Mă uităm prin dosarele lui, am citit asta...
Construiește un caz împotriva U/North.
- Nimeni nu-l va lăsa să facă asta. - Să-l lase?
Cine naiba îl va opri?
Știi ce am auzit? Își sună fermierii.
Femeia aia din camera de interogare a martorilor...
Îi sună pe oamenii ăștia.
Are aceste documente compromițătoare.
E un adevărat coșmar.
Am încercat să-l sun toată dimineața
dar nu pot să-i las un mesaj, are mașinăria bruiata.
- Asta e servieta lui? - Da. De ce întrebi?
Am căutat-o peste tot, de aia.
Nu știu, a fost adusă aici împreună cu celelalte lucruri din biroul său.
- Nu-ți vine să crezi ce tâmpenii are aici. - Știu.
Marty, am venit aici să-ți cer o favoare.
Am nevoie de un împrumut. Am nevoie de 80.000 de dolari.
Am crezut că ai terminat cu toate alea.
Nu e vorba de așa ceva, nu e vorba de cărți.
Nu e nimic de genul ăsta, e vorba de restaurant.
80.000 de dolari?
Îmi pare rău că te abordez așa direct,
dar de două săptămâni încerc să dau de tine să-mi mediezi un împrumut.
Și știu despre fuziune, chiar dacă ar trebui să știu sau nu.
Nu s-a finalizat nimic încă în legătură cu fuziunea.
De aceea îți cer acum, tu ești salvarea mea.
După ce pleci, rămând doar eu Barry într-o cameră plină cu necunoscuți
încercând să le explic cu ce mă ocup.
Totul va rămâne la fel, Michael.
Toată lumea trebuie să știe.
Am 45 de ani și sunt falit.
Trăiesc de pe o zi pe alta de 12 ani și n-am nimic pus de-o parte.
Îmi pare rău dar nu mă simt asigurat.
Nu te-a obligat nimeni să intri în afacerea cu barul.
L-am deschis doar ca să am și altceva, să am unde mă retrage.
N-am avut nicio idee că ești așa nefericit.
De câte ori ți-am cerut să mă pui înapoi în echipa avocaților pledanți?
De câte ori?
Oricine poate să pledeze la tribunal, de ce crezi că e ceva special?
- Eram bun la asta. - Mai sunt o grămadă ca tine.
La ceea ce faci tu, ești cel mai bun.
Pentru numele lui Dumnezeul, Michael, ai ceva ce vrea toată lumea.
Ai o specializare. Ai un loc numai al tău. Ai un domeniu doar al tău.
Dacă e vorba de nostalgie,
trebuia să mă vezi când eram procuror districtual în Queens.
Dă-mi voie să-ți dau un sfat important.
Las-o acolo.
Slavă Domnului că nu ești atât de bun pe cât îți amintești
pentru că am văzut și asta întâmplându-se.
Dar nu am venit aici pentru sfaturi, nu?
Atunci despre ce e vorba?
Îți dau împrumutul, altfel nu ne ajuți cu Arthur?
- Nu am spus niciodată asta. - Nu? Poate că trebuia s-o faci.
Nu știu cum te vei ocupa de asta, dar asta e ca un cancer.
E vorba de ceva ce trebuie rezolvat rapid, altfel totul va deveni vulnerabil.
Totul.
Ce vrei să-mi spui?
Că mă bazez pe tine.
Spun că, pe vremea asta, săptămâna viitoare,
Arthur vă fi sub control
și că li se va aminti celor care trebuie de valoarea ta incontestabilă.
Iisuse, Marty.
Hei, de când ai devenit așa delicat?
Sunt în întârziere.
De ce nu-l suni pe unchiul Timmy, să-i rogi pe polițiști să te ajute.
Nu e genul de problemă de care să se ocupe ei.
- Cât timp vom mai face asta? - Nu știu.
Dacă se întoarce să-și ia mașina,
vrei să mă suni la numărul ăsta, să mă anunți?
În regulă.
- Mulțumesc mult. Rămân dator. - Cu plăcere.
Dacă nu vrei să mergem la film, de ce nu spui?
Poftim?
- Vreau să merg acasă. - Haide, Henry.
Așteaptă puțin.
Rămâi în mașină și încuie ușile.
Arthur? Arthur?
Așteaptă.
Michael, m-ai speriat.
- Ai de făcut ceva livrări? - Nu, nu, nu.
E foarte amuzant. Nu, nu e vorba de așa ceva.
Poftim, ia una. Te rog. E foarte bună.
E încă caldă. E cea mai bună pâine pe care am gustat-o vreodată.
Așa că, bine ai venit acasă.
Știu, hotelul, îmi pare rău.
Începusem să mă simt puțin cam copleșit.
- Dar te simți mai bine acum? - Da, da, mult mai bine.
Dar nu îndeajuns de bine încât să mă suni, nu?
Am încercat să-mi pun ordine printre gânduri, înainte să te sun.
Asta am făcut.
- Și cum a mers asta? - Da, e bine. Foarte bine. Doar că...
Doar că trebuie să-mi fac gândurile să fie mai precise.
Ăsta e țelul meu.
Oricât de bine te-ar face să te simți, știi unde se va ajunge.
Nu, te înșeli.
Ceea ce mă face să mă simt bine e că nu știu unde se va ajunge.
Cum să-ți vorbesc Arthur, ca să mă înțelegi?
Ca unui copil, ca unui nebun, ca și cum totul ar fi în regulă?
Care e secretul, pentru că trebuie să mă înțelegi?
Da, am înțeles totul.
Atunci înțelege asta:
Ai nevoie de ajutor.
Înainte ca asta să ajungă prea departe, ai nevoie de ajutor.
Ai șanse foarte mari aici să obții ce vrei.
Dacă îți ții hainele pe tine, poți să faci aproape tot ce vrei.
Dacă vrei să te retragi, te poți retrage.
Dacă vrei o pâine mare, mergi cu Dumnezeu.
Există un singur răspuns greșit la toate astea și tu pe acesta l-ai ales.
Am spus că-mi pare rău.
Crezi că a fost bine ce ai făcut la hotel?
Dacă vei continua să faci presiuni în cazul ăsta te vor lichidă.
Nu știu despre ce vorbești.
Te-am acoperit în fața lor. Le-am spus că totul e în regulă.
Tu ești bine. Totul va fi în regulă.
Ca toată lumea e în regulă.
Trebuie să îndrug povestea asta genială tuturor care vor să asculte.
Apoi, mă trezesc în dimineața asta, și aud că o suni pe fata asta din Wisconsin.
Și că îți bagi nasul prin documente și Dumnezeu mai știe prin ce.
- Cum se face că știi asta? - Îți vor lua totul.
- Nu vei mai fi partener la firmă. - Cum se face că știi asta?
Îți vor retrage licența de a mai practică avocatură.
- De unde știi că am sunat-o pe Anna? - Marty mi-a spus. Negi asta?
- De unde naiba știe el asta? - Nu știu, nu-mi pasă.
Îmi ascultați telefonul.
- Iisuse Hristoase. - Atunci explică-mi cum de știe Marty.
Dacă fugi printr-o parcare...
Dacă fugărești o fată printr-o parcare cu scula atârnându-ți pe-afară...
Crezi că după ce ți-a închis telefonul nu l-a sunat imediat?
- N-ar face asta, știu sigur asta. - Serios?
Crezi că judecata ta este cea mai bună acuma?
Își aruncă toate cărțile pe masă.
Trebuie să te oprești și să te gândești bine.
O să te ajut eu să te gândești bine.
O să ajut pe cineva care să te ajute să te gândești bine.
Nu face asta. Le ușurezi situația.
Michael, țin foarte mult la tine.
Duci o viață foarte bogată și interesantă, dar ești "gunoier" nu avocat.
Dacă intenția ta era să să mă faci să-mi asum obligația,
trebuia să mă fi ținut în Wisconsin,
unde raportul arestării, caseta video și
relatările martorilor despre comportamentul meu necuvenit
ar fi avut relevanță jurisdicțională.
Eu nu am dosar penal în statul New York.
Iar singurul criteriu determinant pentru încarcerarea involuntară este pericolul.
Este acuzatul un pericol pentru el însuși sau pentru alții?
Crezi că te poți pune cu așa ceva?
Mult succes și să te binecuvânteze Dumnezeu.
Dar atât îți spun,
ultimul loc în care vrei să mă vezi pe mine este în sala de judecată!
Nu eu sunt dușmanul.
Atunci cine ești?
Noi găsim sămânța...
Dăm pământului o formă...
Grăbim recolta...
Hrănim planetă...
Noi găsim sămânța...
Dăm pământului o formă...
Grăbim recolta...
Hrănim planetă...
Ce naiba face?
Noi găsim sămânța...
Ați sunat la căsuța vocală a lui Arthur Edens de la Kenner, Bach & Ledeen.
Vă rog să lăsați mesajul după semnalul sonor.
Da! Iată-ne pe toți împreună! Ascultă toată lumea?
Pentru că ăsta e momentul mult așteptat, un document foarte important.
Așa că hai să auzim niște aplauze paranoice și maligne
pentru memorandumul intern de cercetare al United Northfield despre Culcitate,
numărul 229, 19 iunie 1991.
Concluzie: creșterea neanticipată a cotei de piață a Culcitate
în fermele mici și în climatele mai reci
necesită o analiză imediată a raportului cost-beneficii.
Ați vrea un mic sfat juridic?
Nu lăsați niciodată un om de știință să folosească cuvintele neanticipat și imediat
în aceeași propoziție.
Bine, bine.
Studiile de pe teren interne au indicat că fermele mici sezoniere
care depind de apă din fântâni pentru consumul uman
prezintă riscul de contaminare cu o concentrație de particule toxice
la un nivel destul de semnificativ încât să provoace
leziuni grave la nivelul țesuturilor umane.
Asta e o metodă mai lungă de a vă spune că nici măcar nu trebuie să ieși din casă
ca să fii omorât de produsul nostru,
o să-l pompam noi în chiuveta bucătăriei tale.
Marele avantaj pe piața al lui Culcitate e că e insipid și incolor și nu se depune,
are potențialul de a ascunde și a intensifica
aceste potențiale expuneri letale.
Îmi place la nebunie!
Nu doar că e un produs nemaipomenit,
ci este un sistem de îmbolnăvire cu cancer superb.
Modificările capitale aduse produsului Culcitate:
adăugarea unui detector de molecule cum ar fi un deodorant sau un colorant
ar necesită o modificare radicală a procesului de fabricare al Culcitate.
Aceste costuri, deși par a fi semnificative,
nu au fost rezumate aici,
ceea ce în mare, în traducere, înseamnă că va costa o avere pentru a ne întoarce,
iar eu sunt doar un tâmpit dintr-un laborator,
așa că ar putea, vă rog, să ia altcineva decizia?
În mod clar, publicarea acestor documente de cercetare interne ar compromite
marketingul eficient al Culcitate
și trebuiesc ținute sub protecția de încredere
a limbajului secret de lucru din United Northfield.
Nu aveți nevoie de mine ca să vă dați seama ce înseamnă asta.
La revedere.
- Pare să știe că-l urmărim. - Da.
Trebuie să rezolvi problema asta.
- S-o rezolv? - Exact.
Cam asta e întrebarea mea.
Care sunt opțiunile pe care le avem în aceste condiții?
Vorbești despre documente? Despre date?
Mă întrebam dacă nu cumva sunt și alte opțiuni,
adică ceva la care nu m-am gândit deja.
- Ne ocupăm de problema pe toate planurile. - Bine.
Înțeleg asta. Serios.
Iar în legătură cu materialele, documentele, nu sunt avocat,
am putea încerca... facem tot ce putem.
Sau cealaltă cale?
E cealaltă cale.
- Poate vrei să-l implici pe Donny în asta. - Nu. Asta n-are legătură cu el. E ocupat.
Asta n-are nicio legătură cu Don.
Crezi că se poate face?
Da, avem ceva idei bune. Dacă ne spui să acționăm, noi acționăm.
Dacă ideile nu sunt așa bune, ne retragem, regândim planul.
Bine...
Bine, adică înțelegi sau bine, adică să acționăm?
Terminați, am zis! Hei!
Haideți!
Haide, tată, pune-ți o dorință.
Dacă aș primi ce-mi doresc, m-ar omorî.
Ești un maniac, de necrezut.
Mă ajuți, ce zici?
Nu l-am făcut eu, așa că dacă aveți plângeri...
Ai timp pentru tort?
Da, da, o să iau pe drum.
- Intri în tură? - Da. Deja am întârziat.
La naiba.
- Nu vă duceți amândoi, nu? - Am o problemă.
- Nu poți să rămâi? - Doar și tu pleci.
- Da? Eu intru în tură. - La fel și eu.
Haide, omule, n-ai mai fost pe-aici de luni de zile.
Dacă pleci acum, Micky, Henry rămâne aici.
Bun. Poți să-l duci tu acasă.
Rămâi doar de data asta. Fetele au pregătit atâtea cu ocazia asta.
O să adoarmă până te întorci tu.
Timmy m-a urmărit.
Îi este frică să vorbească cu tine.
Așa și trebuie.
- Nu-i așa de rău, nu? - Asta ți-a spus el?
Copiii își ies din minți. Nașii își ies din minți.
Pammy nu se mai poate opri din plâns.
- Așa că... - Hei, i-a luat înapoi.
Și ce? Să-i dau naibii pe ea și pe copii?
Nu, nu, dă-l dracu' pe Timmy. Nimic nu e închis, da?
Am vândut totul în afară de pereți și tot n-avem bani destui,
așa că nu-mi vorbi mie despre Pammy și copii.
Sunt plin până peste cap.
Dacă erai tu, umblai cu transportul în comun.
E bolnav, bine?
- E bolnav. E vorba de boala lui. - Ce perspectivă nouă de analizat.
Multă lume clachează când da de greu.
Te referi la mine?
Cât de des te văd? De unde să știu ce pui la cale?
Ai ieșit din joc de peste un an.
Eu o să ajung la închisoare peste zece luni.
Eu am mizat pe Barou.
Am pariat că Timmy o să mă elimine. Asta era marele meu pariu, da?
Mi-am pariat banii de retragere și i-am pierdut și nu merg în patru labe.
Bine.
Calmează-te, te-am auzit.
Și eu aș fi nervos.
- Mai rămâi puțin, da? - Bine.
Gata? Și... ridică.
- Gata? - Da.
Șterge.
Ai face bine să-l lovești.
Am reușit.
Gata, l-am găsit. Ăsta e numărul lui.
Doctorul Mulians. Poate ai mai mult noroc.
Bine. Imediat ce o să am ocazia.
- Te învârti în cerc cu treaba asta. - Da.
Pot să fac rost de întreg dosarul dacă vrei.
Lasă-l să plece. Are întâlnire.
Am întâlnire cu o avocată maniacă.
- Ia-ți o noapte liberă, Micky. - Arăți obosit.
- Vino încoace scumpule. - Sunt bine.
- Să fii cuminte. - În regulă. Pa.
- Pa! - Pa, scumpule.
- Pa, Pamela. - Pa!
- Unchiule Timmy, salut! - Ce mai faci, Henry?
Henry, urcă în mașină.
"Mă bucur să te văd, Hen."
Ce vrei?
M-am abținut vreo 8 zile. M-am întors la întâlniri.
Voiam să știi.
În fața copilului?
Micky, te rog. Știu cât rău am făcut, îți jur.
Nu știu cum să mă revanșez, numai la asta mă gândesc.
Ce să fac? Nu știu ce să fac.
Adu-i înapoi cauciucurile lui Stephanie.
Plânge?
Nu știu.
- Din cauza drogurilor, nu? - Din cauza asta și a tuturor celorlalte.
Ce e?
Știi, unchiul Timmy...
Și asta în ziua lui cea mai bună...
nu e niciodată mai puternic ca tine.
Și nu vorbesc despre plâns sau droguri, sau altceva...
Vorbesc despre inima, în inima lui.
Mă înțelegi?
Și toate prostiile astea fermecătoare cu Tim cel mare și unchiul...
Știu că-l iubești și știu de ce, dar când îl vezi în starea asta,
nu trebuie să-ți faci griji, pentru că nu va fi la fel și pentru tine.
N-o să fii unul din oamenii ăștia care trec prin viață
întrebându-se de ce tot pică rahatu' din cer în jurul lor.
Știu asta. O știu! Da?
O văd de fiecare dată când mă uit la tine.
O văd chiar acum.
Nu știu de unde o ai, dar o ai.
Bine?
Alo?
Vecinii au trecut pe acolo, vor să renoveze apartamentul.
Au avut inundație de la apa din baia lui până la ei în apartament.
Ușa de la intrare, ieșirea de incendiu, totul era încuiat destul de bine.
Oamenii noștri au avut nevoie de 10 minute. Au trebuit să dărâme totul.
Erau pastile peste tot în casa lui.
Numai priveliștea în sine, îndemnă destul de mult pentru suicid.
Și am vorbit cu câțiva din partenerii tăi
care au făcut cercetări în legătură ce a zis el.
A lăsat vreo scrisoare?
Nu, au căutat.
Ar putea fi un accident sau era pe cale să scrie o scrisoare și n-a mai apucat.
Pot să intru acolo?
În casa lui, nu acum. E sigilată.
Până când nu vor fi ridicate sigiliile toată casa e ca și înghețată.
Am încercat să dăm de fata lui, dar cred că e plecată pe undeva în Europa.
Dar trebuie să se întoarcă.
Toate rudele trebui să vină pentru raportul de toxicologie.
Trebuie să rămână așa cum l-am găsit vreo câteva săptămâni.
Îmi pare rau.
Sigur.
Îl știu pe fratele tău.
Soția mea lucrează la cineva cunoscut în Queens.
O să-l salut din partea ta.
Dacă intervine ceva, te contactez eu.
- Apreciez. - Îmi pare rău pentru pierderea ta.
- Michael. E foarte greu. - Jeff.
E aici?
Ce nemernic bătrân.
Stai așa.
Îmi pare rău.
Nici măcar n-am avut ocazia să mai vorbesc cu el.
Ce nebun afurisit.
Oare ce naiba avea în minte?
- Trebuie să mă duc să rezolv asta. - Du-te.
Ești în regulă?
Da, sunt în regulă.
Hai să-ți iei ceva de băut.
Îmi tot reamintesc discuțiile cu el. Oare l-am presat prea tare?
- Sub nicio formă. - N-am reușit să-l fac să cedeze.
Ce, l-ai speriat de moarte? Fii serios.
Omul era ca un taur. Nicio șansă.
Atunci de ce a cedat? De ce...
Trebuie să fie un accident.
- Nu știu ce să zic. - Fără să lase o scrisoare?
Fii serios, omu' nici măcar nu se ușura, fără să lase o notiță.
- Sigur e un accident. - Nu înțeleg nici asta.
Într-o clipă e plin de energie, gata să cucerească lumea
și 12 ore mai târziu înghite un pumn de pastile?
De ce?
Pentru că oamenii sunt de neînțeles.
De ce?
Îl știu de 30 de ani.
Ani buni.
Și ceea ce simt acum, sincer să fiu,
nici măcar nu pot să zic, atât de groaznic e.
N-o spune.
Am prins o pauză cu noroc.
Așa e, nu?
Bună dimineața. Trebuie să mergem la birou.
- Au acceptat-o? - De principiu.
Don Jeffers vrea să vorbească cu noi la telefon într-o jumătate de oră.
Am încercat să-i explic despre Arthur, dar nu prea înțeleg în momentul ăsta.
Ia stai așa, U/North pica la o înțelegere?
Dacă văd o oportunitate, vor s-o încerce.
E spectacolul lor, ce putem noi să facem?
Ai făcut tot ce-ai putut, Michael, cu toții am făcut.
Asta e tot ce avem.
- Vrei să te duc cu mașina? - Nu, mersi, sunt în regulă.
Alo.
Alo. Bună. O caut pe Anna Kaiserson.
Cine-i la telefon?
Numele meu e Michael Clayton, Sunt un avocat din New York.
- Am numărul tău de la Arthur. - Ai ceva tupeu.
Pardon?
Ai adus-o tocmai până în New York și apoi ai lăsat-o la aeroport?
Aici nu e vorba de o persoană matură.
Asta e o fată care nu s-a îndepărtat niciodată de casă mai mult de Milwaukee.
- Stai puțin. Stai. - Nu, tu să stai.
O să se întoarcă acasă mâine și după ce se întoarce,
dacă mai suni aici vreodată, te avertizez...
Vrei să zici că e în New York chiar acum?
E vorba de o tânără, m-ai auzit?
E în oraș chiar acum?
Ce fel de oameni sunteți voi?
Ascultă. Rămâi la telefon numai o secundă.
Numai o secundă.
Anna, sunt Michael Clayton, un prieten de-al lui Arthur.
Am vorbit cu sora ta. Ea mi-a spus că ești aici.
Te rog să deschizi ușa, Anna.
La ce te gândești?
Eu supraveghează ușa, tu verifică-i mașina.
Hai să aflăm ceva detalii.
Nu mi-a spus ce e mai exact.
A spus că atunci când ajung aici,
va veni să mă ia să-mi arate, eu o să mă conving...
că era ceva care ar fi dus la câștigarea cazului.
Chiar și în dimineața asta m-am gândit,
"bine și dacă ajung la aeroport și biletul nu e acolo, atunci o să știu, bun".
"Ești o proastă și te poți duce acasă acum."
Dar era acolo și a plătit vreo 800 de dolari
pentru un bilet la clasa întâi.
Iar eu doar...
... m-am urcat în avion.
L-am crezut.
Crezi că poate era în vreun fel dezamăgit?
Să zicem că el știa că ai spus și altcuiva despre toate astea și,
într-un mod nebunesc, era dezamăgit de acest lucru?
- Dar n-am făcut-o. - Trebuie să mai fi spus și altcuiva.
Nu, m-a pus să promit.
N-ai mai spus nimănui altcuiva despre asta, nici măcar unei singure persoane?
Nu.
Dar era nebun, nu?
- Știi ceva despre asta? - Ia dă-mi să văd.
- Știi ce e? - Da.
Ai spus o favoare. Aia e mai mult decât o favoare.
N-o să știe nimeni de unde e.
- Chiar așa ești de nebun? - Despre ce vorbești?
Cine a cerut asta? E un restaurant, nu? E al unuia din tipii ăștia?
Chiar vrei să știi?
Devine din ce în ce mai bine.
Ce facem?
Stai pe loc! Nu mișca, nenorocitule!
- Mâinile sus! - E în regulă. Sunt prieten!
Ridică mâinile sus, acum!
- Ce-ai în mână? - E o carte.
Las-o jos! Las-o jos acum. Las-o jos!
- Întoarce-te, încet. - În regulă.
- Cine mai e aici? - Nimeni.
- Te-am întrebat cine mai e aici! - Nu mai e nimeni!
Verifică acolo.
Îți zbor creierii dacă te miști.
Acum idiotul și cu soția lui o să-mi facă unitatea de tot rahatul.
- Mi-am pus boașele la bătaie pentru asta. - Îmi pare rău, Gene, știi bine.
N-o să știe nimeni că sunt și eu la mijloc. Știi ce se întâmplă dacă nu îngropăm asta?
- Că eu ți-am dat... - E de rău, știu asta!
Mai am 18 luni până la aniversarea a 20 de ani de activitate.
Să-mi pui la o parte cecul pentru pensie.
- Ți-ai impus punctul de vedere. - Nu e un punct de vedere, Micky!
Cine a sunat la poliție?
Poftim?
Clădirea era goală, am umblat în liniște și nu am stat prea mult.
Cine a anunțat asta?
Are vreun pic de logică pentru tine? S-a mai întâmplat?
Nu s-a întâmplat niciodată.
Toți polițiștii ăștia cred că tu ești avocat.
Și i-ai făcut pe toți avocații să creadă că ești un fel de polițist.
I-ai păcălit pe toți, nu?
Pe toți în afară de tine.
Știi foarte bine ce ești.
Am încercat să te sunăm de vreo șase ori
dar cred că ți-e stricat robotul său ceva de genul ăsta.
Am făcut tot ce-am putut.
INVITAȚII LA CUCERIRE
Și am rămas fără coperți roșii, aveam doar vreo 2.000 pe stoc.
Așa că le-am făcut pe celelalte 1.000 cu albastru.
- E totul în regulă? - Da.
Aveți vreo dubă sau ceva de genul ăsta, pentru că am 25 de cutii acolo în spate?
Fă-mi o favoare.
Păstrează-le bine.
O să vin să le iau săptămâna viitoare. Da?
- Serios? Mersi, omule. - Da.
Don, duceți-vă înainte, vă prind eu din urmă.
Poftim?
- Îl cunoști pe Michael Clayton? - Da, de ce?
Avem o problemă.
- Au dat de tine? - Cine?
Marty. Nu cred că e bine să intri acolo.
Nu-ți merge telefonul. Se întâmplă prea multe lucruri ca să nu-ți meargă telefonul.
- Am nevoie de un minut. - Deja suntem în întârziere.
N-am apucat să termin aseară.
Ai încuiat locul? Arată ca naiba.
Nu, am plecat imediat după tine.
Dacă spui tu...
Am stat aici toată noaptea. Vrem să facem un anunț.
Gene, am nevoie de chestia aia. Plicul.
Te-am vrut pe tine, dar nu am putut, a trebuit să dau drumul.
I-am pus pe Bob și pe Kim, probabil am greșit.
Se vor ocupa să organizeze un priveghi pe la sfârșitul săptămânii.
Le-am spus să te sune dacă au nevoie de ajutor, da?
Nu, nu, celălalt.
Ți-am scris un cec azi dimineață.
Sunt și niște obligații.
Iar Barry, nu pot ocoli asta, va trebui să fie și el implicat.
Și dacă Arthur dăduse de ceva?
Ce vrei să spui, de ce anume?
Știi ce vreau să spun, dacă nu era nebun, dacă avea dreptate?
Dreptate despre ce? Că era de partea greșită?
Partea greșită, modul greșit, totul.
Ce noutate. Cazul ăsta era dubios din prima zi.
După 15 ani trebuie să-ți spun cum să plătești chiria?
Dar ce-ar fi făcut dacă dacă s-ar fi făcut totul public?
Ce ar fi făcut? Ești idiot? O fac chiar acum.
Dacă nu perfectăm înțelegerea în următoarele 24 de ore,
o să rețină 9 milioane de dolari din taxe.
Apoi vor scoate filmarea cu Arthur dansând în Milwaukee
și ne vor da în judecată pentru malpraxis,
doar că nu va fi nimic de câștigat deoarece până atunci fuziunea de la Londra va eșua,
iar noi o să ne vindem și mobila.
Ai aici 80.
Îi poți considera bonus.
Ai un contract pe 3 ani, cu sumele actuale, presupunând că lucrurile vor ieși bine.
Facem asta acum?
Uite, am fost de acord cu asta, da, dar acum sunt reguli.
Dacă vrei contractul, vei semna un contract de confidențialitate,
care va fi conceput beton și care va fi retroactiv.
Pentru că Marty e prea drăguț să o spună.
Dar cu tot ce știi despre locul ăsta și despre clienții de aici
și despre cei care lucrează aici, e puțin ciudat când apari și ceri 80.000.
Asta n-o să dea pe nimeni jos, Barry.
Aș fi venit direct la tine și nu pentru 80.000.
Tu sau el a avut ideea asta?
- Dacă am făcut vreo greșeală... - Ai greșit al dracului de mult.
Poftim.
Ajunge, amândoi, ați înțeles?
El e un idiot, dar știe asta, iar tu trebuie să te supui unui contract.
E bine, toată lumea e fericită?
- A venit Don Jeffries. - Vin acum.
Sună-l pe Bob Nast, vezi dacă are nevoie de ceva ajutor cu chestia asta.
Cu plăcere.
Ai spus 12, aici sunt 75.
Nu te bucura acum prea tare, vrei să bei ceva?
Nu. Muncesc.
Deci suntem chit. Fără ranchiună.
Îți făceai doar datoria.
Exact.
Ai grijă de tine, Jake.
Nu pariez.
Plusez cu 200.
200 pentru a plăti.
Și ce s-a mai întâmplat cu barul? Voiai neapărat să fii vedetă.
Ce faci? De-abia ai venit.
Tipul joacă 9 mâini și pleacă. Te-am speriat eu?
Ce-am făcut? Te-am speriat cumva?
Ieși.
Ieși acum din mașină.
- Walter? - Michael.
- Da. - Mulțumesc Domnului că am dat de tine.
Mai ai opt... șase, cinci...
patru, trei, ieși din mașină.
Spune-i să nu dea telefoane.
- Da, dar te ocupi de treabă, da? - M-a văzut?
- Continua să mergi. - Am înțeles, dar m-a văzut?
Continua să mergi, se îndreaptă spre mașină.
Le spun doar că te ocupi tu și revin în 2 minute cu detalii, bine?
Voi fi în mașină.
A intrat, dar nu știu.
Începe să se piardă.
Am semnal, e undeva pe aproape.
Trebuie doar să amplificăm semnalul.
Nu știu ce ți-a promis Walter, dar pot să-ți spun că...
"Un specialist miraculos", așa a spus Walter acum 20 de minute la telefon.
Citez ce a spus el, da?
"Stai liniștit, îți trimit un făcător de minuni."
S-a exprimat greșit.
Cu ce anume? Că ești un "reparator", sau că nu ești bun la asta?
Haide, avem semnal.
- Nu este nimic pe-aici. - Ce naiba face?
- Poate s-a rătăcit. - Stai puțin. El e.
- Era singur, nu? - Da, așa cred.
Hotărăște-te, da sau nu.
Trebuie să întoarcem.
- Spune-mi. - Se pierde.
Cred că stăm bine. Continuă să mergi.
A întors, cumva a întors.
- Unde? - La stânga.
Nu am stânga nicăieri.
- Spre est, sud-est. - Ce, acum l-am pierdut?
Harta e greșită.
Trebuie să ne întoarcem, să vedem unde a întors.
- Unde? -700 de metri în față. Mergi, hai.
Spune că ne apropiem, semnalul e verde, dar nu putem fi spre vest.
- E semnalul său harta? - Amândouă, cad într-una.
La naiba.
Dă-mi telefonul tău.
Este semnal.
Ce e?
- Îți mulțumesc, Mickey. - Doar scoate-mă de aici.
Uite, am nevoie de o listă a ședințelor, cât mai repede, până joi cel târziu
și cred că ar trebui să avem și pe cineva din grupul acționarilor acolo.
- Jack! - Poate McDonald...
Da?
Ai aflat?
- Da, au închis U/North. - Nu, despre Michael Clayton.
Ce?
O bombă în mașină, azi dimineață, la granița statului, a fost ucis.
Cum? La dracu'.
A fost și continuă să fie poziția U/North,
că acest proces este fără temei și fără vreo valoare.
Refuzul nostru de a negocia s-a ancorat de această credință
și a fost întărit de reclamanți
care au cerut o înțelegere de peste 3 miliarde $.
Motivul pentru care ne aflăm cu toții azi aici
e că anumite elemente cheie din proces s-au schimbat.
Cu toții aveți un pachet de propuneri tentante
care schițează detaliile.
Dar ideea de bază e următoarea.
În decursul ultimelor luni, am aflat că reclamanții devin nerăbdători
și erau într-un proces de revizuire a sumelor din înțelegere.
Am mai aflat de asemenea că onorariile avocaților reclamanților
erau undeva în jur de 32%, aproape 400 milioane $.
Apoi, onorariile au scăzut la 24%
deci știam că urmau să treacă printr-o perioadă fără motivație.
La final, echipa noastră de finanțe
ne-a informat că au calculat impozitul pe venit
și că dacă am face o înțelegere de până în 600 milioane $,
în acest an fiscal,
plata se face practic de una singură.
Dosarul pe care-l aveți în față,
reprezintă, după părerea mea, cea mai bună poziție
pe care compania ar putea-o lua în condițiile de față.
Și că director al consiliului, recomand ca această propunere să fie acceptată.
Mulțumim, Karen, lasă-ne doar câteva minute să discutăm.
Bineînțeles, voi fi afară.
Ei bine.
Cum a mers înăuntru?
Destul de înspăimântător, nu-i așa?
Arthur se plimbă și el pe aici, pe undeva, să știi.
Glumesc, liniștește-te.
Ai unul din astea? E un memorandum fantastic.
E vechi, dar bun.
Ți-am făcut să-ți cam sara pulsul, nu-i așa?
Nu știu ce dracului crezi că faci.
Tu ce crezi că fac?
Totul s-a terminat, avem practic o înțelegere.
Orice e ăla, e lipsit de importanta în clipa asta.
Crezi? Ai înțeles greșit, parcă aveai o propunere tentanta.
Nu mi-am dat seama că tu ai semnat toate cecurile alea.
Ce naiba, am vreo 1.000 din astea.
Ce naiba să fac cu ele?
- Îl sun pe Marty. - Bun, bun, sună-l.
E chiar un loc bun de unde să începem,
hai să aflăm cine i-a spus că Arthur a sunat-o pe Anna Kaiserson.
Hai să aflăm cine a pus telefoanele alea sub ascultare.
Memorandumul ăsta, chiar dacă e autentic, lucru de care mă îndoiesc...
Știu ce i-ai făcut lui Arthur.
E sub protecție. Aparține U/North.
Știu că l-ai omorât.
E un caz clasic de confidențialitate avocat-client.
Vezi, nu așa se face în situația asta, Karen.
Pentru o persoană așa de inteligență, ești pierdută rău de tot, nu-i așa?
Această conversație s-a terminat.
Eu nu sunt tipul pe care-l omori, sunt cel pe care-l cumperi.
Ești atât de chioară, că nu vezi ce sunt eu de fapt?
Sunt partea cea mai ușoară a întregii tale probleme
iar tu vrei să mă omori?
Nu știi ce sunt eu? Sunt un "reparator", sunt un gunoier,
mă ocup de orice, de la jaf armat asupra soțiilor până la mituirea de congresmeni,
iar tu vrei să mă omori?
Ce anume vrei, Karen, haide, spune-mi.
Vrei un permis de port-armă? Vrei să ajungi la o înțelegere?
L-am vândut pe Arthur pentru 80.000 și un contract pe 3 ani,
iar tu vrei să mă omori?
- Ce vrei? - Ce vreau? Vreau mai mult.
Vreau să ies. Iar cu asta, vreau totul.
- Ai vreun număr? - Zece e numărul.
Zece, zece ce?
Zece milioane?
De unde crezi că pot scoate eu 10 milioane de dolari?
Știi ce-i bun în tot raportul ăsta?
L-ai citit până la sfârșit, să vezi cine l-a semnat?
Hai să intrăm la cei din consiliu și să-l întrebăm pe Don Jeffries
dacă vrea să facă cheta pentru o cauză nobilă.
Asta va trebui să fie o conversație mai lungă
și va trebui să aibă loc altundeva.
Unde, în mașina mea?
Bine, am să-ți ușurez treaba. Hai să spunem cinci.
Cinci și uit despre Arthur.
Cinci e mai ușor, deci așa putem discuta.
Bine,
atunci celelalte cinci sunt pentru a uită despre cei 468 de oameni
pe care tu i-ai omorât cu pesticidul tău.
- Dă-mi voie să termin ședința asta... - Arăt ca și cum m-aș târgui cu tine?
- Karen. - O secundă.
- E totul în regulă? - Da.
10 milioane, în banca off shore pe care eu o aleg, imediat.
- Da. - Spune-o.
10 milioane de dolari, în contul tău, când ies din ședință.
- Karen, toată lumea așteaptă. - Vin, Don.
- Deci avem o înțelegere. - Ești complet terminată.
- Ce? - Ești terminată.
- Ce vrei să spui? - Ia ghicește.
- E vreo problemă? - Nu înțeleg.
Stai să fac și o poză dacă tot sunt aici.
- Nu vrei banii? - Nu, ține-i tu, îți vor trebui.
- Te deranjează omul ăsta? - Te deranjez?
Karen, întregul consiliu te așteaptă acolo. Ce se întâmplă? Tu cine ești?
Sunt Shiva, zeița morții.
Ronnie, am nevoie de cei de la paza imediat.
Da, uite.
Omul ăla, opriți-l. Țineți-l.
- Ce faceți? - Suntem de la poliția din New York.
Veniți cu noi și vă vom explica totul.
Verificați-o, vedeți dacă are nevoie de îngrijire medicală.
- Ai înregistrat totul? - Da, totul.
- Ești în regulă? - Da. Îmi trebuie doar o gură de aer.
- Bineînțeles. Stai pe-aproape, da? - Bine.
Unde mergem?
Du-mă unde vrei tu de 50 de dolari.
Doar condu.
Traducerea și adaptarea: alin022, veverița_bc & VocaTeam b.v.